În Europa există o oarecare uşurare cu privire la retragerea lui Joe Biden din cursa pentru un nou mandat prezidenţiale, mulți lideri și factori de decizie sperând că acest lucru îl va împiedica pe Donald Trump să câștige alegerile, situaţie care, se tem ei, ar avea consecințe catastrofale pentru alianța occidentală.
“Evitarea riscurilor”, motto-ul ultimei perioade a administraţiei Biden
Totuşi, în contextul crizele mondiale actuale, chiar şi fără Donald Trump la Casa Albă, o preşedinţie slăbită a SUA prezintă, de asemenea, riscuri şi poate adăuga alte probleme celor existente. De fapt, a fost evident de ceva vreme că ezitarea și evitarea riscurilor au fost semnul distinctiv al ultimei perioade a administraţiei Biden. Acest lucru a fost demonstrat în mod clar de reacția israeliană de sâmbătă, la atacul rebelilor houthi yemeniți asupra Tel Aviv-ului.
Luni de zile, coaliția anti-Houthi condusă de americani s-a limitat la combaterea atacurilor yemenite asupra navelor care tranzitează Marea Roșie, folosind în primul rând lovituri aeriene și bombardamente ale bazelor yemenite de lansare a rachetelor, însă aceste acţiuni nu au adus nicio schimbare în comportamentul rebelilor. “Odată cu atacul asupra portului Hudeida, Israelul a transmis un semnal extrem de clar de descurajare și, în același timp, a oferit un contrast pe fundalul căruia eforturile americane de aplicare a legii în Marea Roșie par foarte palide”, se arată într-o analiză Die Welt.
Comentatorii de politică externă apreciază că același lucru este valabil și pentru politica privitoare la Ucraina, unde Biden s-a transformat dintr-un susţinător fervent într-un obstacol și continuă să refuze să le permită ucrainenilor să folosească arme americane împotriva aeroporturilor militare de pe teritoriul Rusiei, în timp ce alte țări europene și-au ridicat toate restricțiile în acest sens. Mulți critici consideră, de asemenea, politica lui Joe Biden faţă de Iran ca fiind prea blândă.
“Nu este clar dacă declinul observabil de ceva timp al voinței de descurajare americane este direct legat de nivelul scăzut de energie personală al președintelui. Totuşi, impresia că determinarea Americii sub conducerea lui Biden a scăzut în ultima vreme nu a trecut neobservată de inamicii Occidentului”, mai scriu jurnaliştii germani.
Kamala Harris nu e un “şoim” al politicii externe
Analizând-o pe posibila sa succesoare, Kamala Harris, aceasta, în calitate de vicepreședinte, reprezintă un fel de continuare mai întinerită a administrației Biden. Deşi ar putea avea efecte pozitive în plan intern, comentatorii îşi pun semne de întrebare cu privire la eficienţa acesteia în politica externă și de securitate.
“Harris a apărut de mai multe ori la Conferința de Securitate de la München și a avut o prestație acceptabilă ca susținătoare a relațiilor transatlantice. Altfel, însă, cu greu s-a remarcat ca expert în politică externă și cu atât mai puțin ca un ‘șoim’ în politica externă”, remarcă expertul în politică externă, Clemens Wergin. “Prin urmare, este puțin probabil ca perspectiva unei posibile președinții a Kamalei Harris să aibă un efect major de descurajare asupra duşmanilor Occidentului”, concluzionează acesta.
Politologul italian Roland Benedikter vede într-o posibilă nominalizare a Kamalei Harris un mare avantaj pentru Donald Trump, bazându-se pe lipsa de popularitate a actualului vicepreşedinte al SUA inclusiv în statul ei natal, California.
În acelaşi timp, pentru Europa, el consideră retragerea lui Joe Biden are ca rezultat o şi mai mare incertitudine. Acum, Europa trebuie să ia măsuri de precauție pentru o eventuală președinție a lui Donald Trump, este de părere Benedikter. “Europa nu se mai poate baza pe SUA. Este o mare provocare pentru Europa, după ce a făcut asta atât de mult timp”, concluzionează politologul.